Érdekes, ha végig gurítod az egeret,
le és fel néhányszor, rálelsz a spirálra,
néhányszor átfordul, ma is az írásom.
Jól nézd meg a gondjaidat kire bízod,
mert ha megtéveszt, lehet utána
még annál is nagyobb a gondod.
Beszél, beszél, beszél, ki mondja
meg mikor, miről beszéljen, hogy
amit kimondott, felelőse legyen.
A hatásai az emberekben vannak.
Tudja-e, hogy körbefogja napokra,
azon energia, amit kimondott ott.
Egy Haza ez csak egy, becsüljük
meg, hogy mindig legyen hova
hazaérjen aki messzire is ment.
Ide teremtettük a szépet és jót,
itt élnénk meg az öregségünkben.
Azt amit beleteremtettünk, nekünk
nincs ilyen korosan, hova mennünk.
Meg nincs is, a Hazánkat elhagyni se
kedvünk, ide születtünk, itt öregszünk.
Kisemberként, mind egyszerűen élünk,
hosszú évek voltak ezek a nehezek, így,
azt a kicsit amink maradt, megbecsüljük.
Az aprópénzből amit nyugdíjként kapunk,
megélni nem tudnánk, nem azért vannak a
gyermekeink, hogy rájuk csimpaszkodjunk.
Aki arra helyeselt, élje meg ő maga úgy, ha
eldöntötte, gondolom ezzel is sokan vagyunk,
Mintha nem is a mi szeretett Hazánk lenne ez,
a hatalmasan, arra nem érettek nem így élnek.
Ha a telefonomra rákattannak, ugyan, hogyan
tudnának bejelentkezni, a tanácsadásomra, hát
nincs ott olyan emberies aki ezeket még tudja.
Ha a rosszakaróink hagyják, dolgozunk, vagy a
hivatásunkat gyakoroljuk, emberiesek vagyunk.
Tisztelnek és vannak akik szeretnek is bennünket,
attól még, hogy a túlzó pénzesek közé nem tartozunk.
Nem számítunk a kiváltságos világukban, itt lakunk,
azért mi még így is, mindig tettük a dolgunk, élünk, létezünk.
A tudatlanságodat meg hagyd magadba, ne rakjad a kirakatba.
Az üresedésedről, időben jelezne a lelkiismereted, a szíved,
s fogod és gyorsan felülbírálod hát,
erőből a gondolkodó agyadat.
Pedig érted szól ám, mindaz,
amit, ellenedre feltételezel.
Kettőt jobbra, kettőt balra,
ez a csárdásnak a ritmusa, a
belső tartásodat megigazítja.
Be se vagy érve a hivatásodra,
magadtól jössz rá időben arra.
Az egyenes az bíz, nem görbe, nem
visz a tévesen választott könnyűbe.
Sokszínű és változatos a Világ, a
tisztelet, a szeretet azt mutatja,
merre van az előre és a hátra.
A sok ember által akik már
megtiszteltek, tartásom és
tapasztalt tudásom is lett.
Tanulni jártam oda, ami,
hiányzott és érdekelt is,
most magam is tudhatom.
A sajátomhoz hozzáadom,
szélesebb vele a rálátásom.
Köszönhetem, az Istennek,
az alázat, a hivatásommá lett.
Meghajlok a nagysága előtt, ha
az emberiesből ki nem vetkőzött.
Boldogulok az egyszerű életemben,
nagyszerű az, ha már megértettem.
Kivárom, hogy be is teljesedhessen,
hiszen nem a pénz által lettem ilyen.
Megtanultam magamból meríteni, a
nincset átlátva, problémát megoldani.
A gyermeked rád bízta az Isten, nem
helyette, érte teszel, ha megértetted.
Sorsa van mindenkinek, akkor is ha
nem vesz tudomást róla, generációs
terheket róva, a szeretett sarjaira.
Különös oktatás, nevelés, teérted.
A mások életének gyümölcse, az
nem a tied, hát nem is tudod
betakarni azzal, azt se, ami,
neked nem volt, nincs is.
A lelked meg marad pőre.
Mit jelent az egyenes,
a tartásodat jelenti.
Az akkor alakul
ki, ha tiszta a
minta, nem
másoké,
akiknek
már, jól
bejöhetett.
Az utánzása
volt addig,
fel is lehet
építeni egy
darabig azt is.
Csak amikor
már azt
hiszed
kész.
Kér még és
még és még.
Ha nem osztod
be magadnak
az energiádat,
mások majd
energizálnak.
A gond csak az,
minden átmegy,
mindenkin és
mindenen.
Ha fáradtat
kapsz, na az
is a tied volt,
amit közben
te adtál bele.
Mindenki egy,
az egypetéjűek is
egyenként születnek.
Ki miért nevelődik
mellé az egyenesnek,
megvan itt a magyarázata,
nyugodt lehetsz mindennek.
Ha betereltek a tutiba úgy,
hogy tele vagy kétségekkel,
ki mikor borítja ki azt, amit
takargatsz már jó ideje.
Nincs motivációd se.
Ki ne látsszon, meg
ne lássák, honnan
ered, indult ki, a
túlzó jóléted.
Ha vissza is
rendeződne,
semmi sem a
tied belőle.
Hazugságra
építkeztél,
semmi nem
valós, amit
látnak az
emberek.
Megizzadsz
minden nap,
mire kihozod
magadból azt
a művet, amit
magadnak soha
nem tudhatnál.
Másoknak a
verejtéke
hozta
össze
mindazt.
Hát izzasztó,
amikor azt
álmodod,
ami a
valóság.
Hányan
élnek
rosszul,
mert
ártottál.
Hazugság
totemeket
imádtattál.
Használod
a rosszakat,
amiért a jók
nem tisztelnek.
Van az Isten, ha
hiszed, ha nem.
Örülj, ha időben
omlik le a térded,
s nem romlottál
el még végleg.
Nem látsz
mást, csak
önmagad.
Nyisd ki a
szemed,
sokan
vagyunk,
fontos csak
magadnak vagy.
Addig köszönj el,
amíg sikeresként
megteheted.
A sorforduló,
az egy pillanat
alatt van meg.
Ne vágyjál
többre, azt
becsüljed,
amid van.
Ha mindent
neked szánt
volna az Isten,
akkor mi mind
fölöslegesnek
születtünk meg.
Ne nézd a
többieket,
ennyire
gügyének.
A méltóság és
tartás, az
ott volt
benned is.
Ha nincsen,
ne keressed,
fel kellene
magadban
építened.
Mielőtt
még, a régi
tartásosodat
visszarendezi,
a természeted.
A színház
a színészek
alkotó helye,
nem a hétköznapi
embereknek az élete.
A mondvacsináltaknak
az ereje elkopott, mert
nem is igazi volt, nincs,
kiürült a fantázia burok.
Mert az is csak lufi volt.
Ha azt hitted megúszod,
végig tudod vinni azt ami,
alapban is, idegen tőled.
Ha nagyon eltértél már
önmagadtól, a valóságtól,
kezded lerázni magadról.
Mindazt ami nehezíti
a hétköznapjaidat,
hogy elbírhassad.
Őszinte nem lehetsz,
mert beomlik, minden.
Megsínyli azt a család,
ha nincs benne eredő,
csak mondvacsinált.
A természetfeletti
erőd látszatosát,
már mind tudják,
csak hallucinálsz.
Akiket azzal jól
átvertél, mind
meg is ette, amit
nekik ott kifőztél.
Megjönnek azok
is, az álmaidban,
éjszakánként, ah.
Tennéd már le, de
nincs bizalmasod,
csak becsapottad.
Szabadulnál már, a
rád rakott soktól,
gyakran sokkol.
Mint az idegen
energiáktól, a
nem hétköznapi
át és felvettektől.
Alaposan össze-
vissza hazudozol,
nagy a csomagod.
Egy szava sem a tied,
kapaszkodnál abba, ah
amit mások istenítenek.
A tudásuk, tisztaságuk,
az övék, nem lesz a tied.
Összekevered és már a
saját szavaidat is kétled.
Hiszen különben meg
túl nagy lesz, amivel
még
naponta
terhelődnél.
Mivel nem
épülhet be,
nem a tied,
nem ad,
csak visz
belőled.
Gondold
jól meg,
abból
magad
mennyit
bírsz el.
Na az
pont
elég
lesz.
A többit
tedd bele
a tarsolyba,
kéznél legyen.
Ha oda, meg
amoda is,
szükség
lenne
arra.
Igazítsd
meg a belső
tartásodat,
örülj neki,
ha van olyan.
Jelezd oda, ahol
csak az elképzelés
van, hozzáértés nincs.
Hol vannak az ésszerű
határok, ha nem tudod
megbeszélni és túl megy.
A szajkót utánozza, ott ne
álljál meg, menet közben is
köszöntheted, ne rakja rád.
Azt ami nem tartozik bele,
magának generálta, ott,
nincs hova, mert már oda.
Azt hitte nem megy át, az
a semmi, régtől ártott vele.
A megelőzés eredményes
akkor lehet, ha partnerek, a
jóhoz, széphez az emberek.
Az nem a te felelősséged,
az intelligencia hiányát,
leplezni már nem lehet.
Maradjanak is abban,
ha ők úgy döntöttek,
mások szerint élnek.
Mire felébrednek, azt
tanulni már túl késő lesz,
közben változott minden,
mire behozná, lemaradt.
Az a sajnálatos, ha van ott
gyermek, aki felett döntöttek,
amikor egy cseppet sem fejlődtek.
Generációsan terhelődnek ők is, akik
még védtelenek, a meggondolatlanoknak,
megrekesztőknek vannak kitéve, van az Isten.
Általános műveltséget növelő “Tenyérolvasó”, eladó.
Addig is várom szeretettel, az oktatásomra jelentkezőket.
Adjon az Isten minden földi jóból és annyit, ami a legjobb .
Magyarországról, Pakson a Hergál Házból, Julamami, szeretettel.