Az élet élni szeret, minden pillanatban meg is tesz azért mindent, hogy éljen a szeretet. Julamami
Nem szeretnék aggódni érte, sokszor mondom, írom, amikor van rá okom, hogy Tiszteletem. Ah, meg ne rogyjon a tartalma, maradjon meg alapnak ahhoz, hogy arra építeni tudjunk és meg tudjuk élni a sorsunkat, a továbbiakat, magunkhoz mérve jó minőségben. Julamami
Elnézést kérek, ha nem szeretne a tapasztalatom szerinti
egészséges megélésről olvasni, kérem ne folytassa,
mert arról írok, azt igyekszem megfogalmazni.
Szükséges lenne egyensúlyban lenni, ha eddig
lelkesen tudta a racionális hivatását jól vinni,
azt tapasztalom, hogy megváltoztak annak is a
rezgései újak, talán időszerű lenne megtanulni.
Általános műveletséget növelő “Tenyérolvasó”,
neked aki már érted, van sorsod,
generációs feladatod és éled is.
Amikor egy újabb érzést élek
meg, nyugtázódik bennem az
és könnyebbség szabadul fel.
Tudom valamit megoldottam,
ami még a lelkemben ott volt.
Mint egy újabb átélés azért,
hogy abban is tudjak attól
kezdve segíteni mert értem,
hiszen átéltem magam is azt.
Tisztelettel vagyok azokhoz,
akiket emberileg megillet,
ami tisztán belülről jövő, az
emberies érzést hozza fel
belőlem és őket megilleti.
Ki is mondom azt akkor,
hogy egyértelmű legyen,
meghajolok az emberséges
nagysága előtte ha azt érzem.
Átmegy a szó, s éppen jókor jön,
az akkor mindegyikünknek,
kinek – kinek éppen attól
felszabadul a lelkiismerete.
Hozzám már azért is jönnek
az emberek, egymást küldve.
Menj el oda hozzá, a Julamami
kimondja azt, amit hallanod,
most arról, nagyon fontos.
Magukhoz is térnek, hogy
úgy mondjam, megjön
a sorsukhoz az eszük.
Szembesülnek mit miért,
éltek addig annak ellenére,
hogy mást vártak volna el,
tőlük, a fontos szeretteik.
Miért makacskodnak egyes
ügyek mellett kiállva, akkor is,
ha mindenki másképp teszi azt.
Lehet a szót kikerülgetni, kertelgetni,
el is hallgatni, mellébeszélni, megfelelni,
csak, hogy a 2016. évben már fontos lett,
ha elhiszed, ha még nem, de van az Isten.
Így az egy rezgésben lévő embereknél,
minden erőt adó, tiszta szó, átmegy.
Néha aprócskán, átfut rajtam az
felelősen, hogy miért nem
igényesebbek az emberek,
a valóságosra, a sorsukra.
Nincs üzleti érzékem egy
szikra sem, most tanulom,
hogyan tudjam a hátterem
megvalósítani. Hiszen úgy
elrohant tíz évem, mintha
be lehetne tán pótolni azt.
Nem bízhatom másra még
akkor sem, ha szeretettel
van is felém, a saját sorsom,
nekem fontos megcsinálnom.
Az önbecsülésem elkezdett
ébredezni most, a 70 évemben.
Tiszteletem, nem aprópénzre,
leginkább a nyugdíjamra lenne
szükségem, megdolgoztam
érte, mint mások is hasonlóan.
A megváltozott körülményekhez
lenne szükséges igazítani azt,
bruttóból is számolhatnák tán.
A másik megoldás, eladom a
feltaláltamat, mert eddig én
ahhoz mérten amit tudtam
azáltal adni, vegetáltam csak.
Betanítanék emberségeseket
nem keveset, hogy tudjanak
segíteni ha szükséges ők is.
Ismerem mint a tenyeremet.
Ideje lenne betanítani a tudásomat,
alapja, mércéje az emberséges, aki
már érti mit miért teremt a közösbe.
Az egészséges körforgás miatt oda
teszi, ahonnan azt kapta egyszer,
amikor az jól jött neki, hogy kapta.
Ezeket átérezve átélve tudják,
akik emberesedtek, megélték
azokat amiket a sorsuk odatett.
Elláthatná őket mindazokkal ami
szükséges az életminőségükhöz, ők
hiányt közben ne szenvedjenek.
Lehetne belőle egy új szakma,
életszerűen működőképesen,
egészséges körforgást tanulva.
A Világ gyorspörgéséhez is jól
alkalmazkodni képes naponta.
A 27. év tapasztalatából lett
így, el is mondhatnám az
fontos része is lehetne
az egésznek. Tanuljon
meg sorszerűen élni,
akit már megérintett
átérezve a sorsszerűsége.
Tisztelettel tudsz-e bánni te,
az emberekkel és ők is veled.
Tiszteletet adni tudsz-e már,
megérezve azt, vagy még
utánozod a többieket.
A jó értelemben vett
adok – kapok, ez
most fontos.
Tanulj meg
adni most,
abból ami a
punnyadást
okozta. Neked
ártóvá is lehetne,
leépíthetné az
emberséged.
Tisztelettel
lenni,
s
azért
tenni,
úgy is élni,
tudsz-e már.
S mit jelentett
a tisztelet neked,
megvan-e az érzése.
Ott benned, érted-e,
hogy emberesedsz,
a helyükre kerülnek
benned az átéltjeid.
Az egészséghez már
szükséges a racionális és
a lelkes éned egyensúlya
az átélések által adja az
Isten, a megfelelő időben.
Kit és miért tisztelsz hát,
vagy még önmagadat
sem tudod tisztelni,
annyira,
hogy
ki
tudjad
mondani
időben,
a nemet.
Amikor
kecsegtet
valami
olyan,
amire
vágysz,
s fel is
kínálják.
Legyen
az a tied,
elhiszed,
valóban
érdemes
vagy arra.
Miért ne,
hiszen
tettél
érte.
S majd
azután azt
megszokod,
hogy mindig
lesznek neked
kiváltságaid.
Ugyan minek
tapasztalnál,
tanulnál te,
haladhatsz
megint
előre
a jóban.
A tudással
rendelkezők
helyett,
miért is
ne neked
legyen az,
meg hiszen
olyanod eddig
még nem volt.
Ó fejlődnöd
ott nem is
szükséges,
így hát te is,
mivel semmit
nem is teszel érte,
azzal épülsz lefele.
S ha egyszer csak,
mégsem
a tied
lenne,
igen
nagy
lesz ám neked a
bánatod, ó milyen
kegyetlen
az élet
hozzád,
hogy
nem
látják meg,
észre sem,
veszik, neked,
az is, már megint
megjárna, szerinted.
Nem gondolsz azzal,
elfogadtad, befejezted,
el sem kezdted és elérted,
benne vagy az üresedésben.
Nem
kell
már
azért,
semmit
neked
se érte
tenned,
csak
úgy
ott
vagy.
Miközben
el is kezdődhetne
végre az, amiért
éppen
ott
vagy.
Ha
már fel
ismernéd
legalább
azt,
hogy
ott
miért
is vagy.
Viszont
elfogyott
a késztetésed,
hiszen elérted.
Teljesítették
a vágyaidat,
megkaptad,
hát akkor
megvan,
kész is vagy.
Kapkodtál,
rohantál,
pedig
lenne
hozzá
egy
egész
életed
neked is.
Most is
legalább
arra kellene már
figyelned magadért,
hogy ki ne üresedjél.
Tanulj meg tenni, adni,
nem könnyű az sem.
Másokért is tegyél,
adjál abból, ami már
neked fölösleges lett.
Vágytál a sikerre,
megtettél
érte te
mindent,
sikeres
lettél,
most
mielőtt
túlzásokba
eshetnél,
tegyél
értük,
tanulj
meg
adni,
hogy
legyen
mindig,
életerőd,
maradjon
meg
a jóért,
szépért,
újért való,
késztetésed,
benned és érted.
Neked akinek meg
generációsan most
szükséges tenned,
azért, hogy legyen
biztos talaj a saját
talpad alatt, tartsad
meg és tanuljál jól
gazdálkodni általa.
Lehet, hogy az előzők
generációsan egy időben
veled haladnak, a saját
sorsukat hozzák
egyensúlyba.
Akik ezt még
nem értik lenne
mit tanuluniuk
azért, hogy most
alkalmazkodni
tudjanak ahhoz,
ami éppen adott.
Azután a következő
feladatukra figyelve
nem lesz unalmas az
életük a sorsukat élve és
generációsan is teljesítve.
Emberies jelnyelvnek
mondom azt, ahogy
megfogalmazom.
Nem nehéz,
könnyen kerül
a helyére a sorsod,
ha már érted, neked
most éppen mi az
időszerű, a dolgod.
Szép napot kívánok,
nektek emberesedők, áldjon
meg az Isten minden földi
jóval, széppel, benneteket.
Amikor az a legjobbkor
jön a sorsotokban nektek.
Online. Magyarországról, Pakson a Hergál Házból. Szeretettel. Julamami
Bocsánat, én nem érteni, valaki elmagyarázná nekem kérem szépen,
azt a nem veszik észre, hogy mindenki látja, tudja, megváltozott, ah,
Az alkalmazkodni tudás egy fontos állomása az emberesedésnek is,
az alázat gyakorlásának lehetőségét, úgyis odateszi a sors többszőr.
Az alkalmas rajzaimnál oktatom, igény szerint sorsához is nevelem,
nagyon megtornáztatja az agyakat, pályázáshoz még nem alkalmas,
mert sportot nem csinálhatok belőle, nem vagyok annak az értője.
Néhány pillanatnyi hatás. Julamami
Megerősíti viszont a lelkeket, a saját ritmusukban tartja a szívüket,
hisz abban a rezgésben folyik az oktatás, ami a lejobbkor jött nekik.
Ha az alázat nem érett bennünk, felelős feladatot vállalva, bizonyára
lehet, hogy az érettebb tudással bírók között éretlennek tűnhetünk.
Nem az életkornak a függvénye a tudás, ebben a felgyorsult Világban
a legnagyobb ajándék egymás felé tán a tisztelettel való odafigyelés.
Mi az öregedés felé túl gyorsan haladók, összeértünk a fiataloknak a
várakoztatásával és ideje valamit kezdeni ezzel a helyzettel, hinnye.
A tiszta energiák adottak, akinek van rá igénye, hát megváltozhat,
megtanulja amit tudásként nem hozott, ez egy megváltozott állapot.
Átadni a tudásomat oda, ahol már közben beértek a tudásomnak a
fogadására, így a felgyorsult Világhoz, már alkalmazkodni tudnánk.
Csupán a felelősen döntés hiányzik, vegyék meg és oktatom máris
nagyban Online, most éppen a semmire várakozást kitöltve vele.
A miért ne tehetném, hát megosztom azt a facebook közösségi
oldalán amit szeretném, hogy más is láthasson. Ne maradjon
ki a jóból ő sem, hiszen ezeket az oldalakat a tulajdonosai,
gondolom azért is hozták létre, hogy a Nép számára is
legyen lehetőség, íngyenesen kommunikálni ott.
Ne szakadjon véglegesen el a Néptől, ahonnan
esetleg származott, adjon visszafele is amit
megélhet a sikereivel, költsön a Népnek
a jótékony valósághoz igazodására.
Ne szakadjanak el végleg a szintek,
hiszen a gyakorlat az, hogy abból
tömény irigység formálódhat, ah.
A csoda., írta Heringes Árpádné. Julamami
Átadni a tudást oda, ahol arra már éretten
tudással rendelkezőkként veszik át az oktatását.
Nem megszabadulni kívánok a feltaláltamtól, ah,
leginkább jó kezekbe szeretném betanítva átadni.
Hiszen az engemet megtisztelő sokaság hozta
hozzám el, mindkét tenyerével tisztelt meg.
Mivel a gyakorlatból merített elméletről
beszélek, nem szokványos ebben sem.
Viszont nincsen benne semmi ami
eltérne az emberséges élettől,
megérinti az embereknek a sorsát,
mert ott hordják a tenyereikben.
Lehet építeni rá, mert a belső
kontroll azonnal jelzi, azt, hogy a
kontroll határainkat ne hagyjuk el.
Könnyen megjegyezhető mert az
érzés, belőlünk való értünk szóló.
Nem lehet megúszni, mert szükséges
átérezve tanulni, minden jelet látni,
ahogy tanuljuk, úgy jön fel minden,
ami addig megoldatlan ott rekedt.
Az időőben takarítás, semmiben sem árthat. Julamami
A tetszésünket kinyilvánítani,
ezen a módon, hiszen a
Hazánkban mi a
Nép egyszerű
és most nagyon
gyorsan öregedő
gyermeklelkűen is
felnőttei vagyunk.
Amit mondtam, megmondtam. Julamami
Nem keseregnénk,
inkább magunkhoz
vennénk a tudásnak
a frissitő energiáit.
Facebook lehetőség,
hát megosztjuk mi azt,
más hozzáértők is lássák,
tudunk még örülni másokkal.
Az agy tápláléka az a siker maga,
ha nincs belőle naponta, keresi
a megoldást, átveszi a testünk
és lelkünk felett az irányítást.
2020 van, tudás nélkül már
nincs teljes sikere senkinek.
Megtanulom hát a racionális
oldalamhoz igazodva,
hogy boldogulni tudjak,
miként tudnék alapokat
adni a következőknek,
ha nem venném fel most
azt a ritmust, ami életszerű.
Átadnám azt a tudást, amit
pont nekem szánt az Isten,
nálam van biztos kezekben.
Ne kérdezd, hogy mikor
hagyom abba, akkor fogom,
ha megvette egy arra igényes.
Azt amire nagy szükség lenne
most, hogy mindenki lépni
tudjon a saját életrimusában,
akinek van a fejlődésére igénye.
Készen állok az oktatására,
ha rendelkezésemre áll
hozzá, minden arra
alkalmas eszköz,
most éppen az Online.
Körforgásban van a Világ. Julamami
A 70. évemben ne várakozzunk,
haladjunk, fejlődjünk most is.
Ha nem ismered a térlátást,
a Világ azért rád is lát ám,
ha nem haladsz, lemaradsz.
Mind különböző módokon
nevelődtünk, más iskolákba
jártunk, viszont egy a Hazánk,
ez itt amibe beleteremtettük a
sok jót és a szépet. Elhittük azt
amit éppen az aktuálisan
megmondó emberek
el akartak hitetni
velünk, így jártunk,
sokat várakoztunk.
Nincsen annyi a
nyugdíjunk, hogy
abból megélhetnénk,
lám dolgozunk amíg élünk.
Ezt jól kitalálták nekünk, hát
megmarad az önbecsülésünk,
tartás nélkül mivé lennénk, ah,
hát korosan is emberesedünk.
Bocsánat, hogy mondom,
volt aki azt mondta ne írjak
ilyeneket, mert mit gondolnak
rólam majd ha elolvassák, hogy
jövök ahhoz, hogy oktassam amit
feltaláltam, ha ilyen egyszerű vagyok.
Nagyszerűen megvagyok az egyszerűben.
Magamhoz képest vagyok ám egyszerű,
hiszen így megélni azt amit nekem
adott az Isten és akik megtiszteltek,
hogy az én alázatom a gazdagságom,
jó érzéssel tölti be a lelkemet most is.
Boldogulni tanulok hinnye, már tíz éve,
úgy, hogy voltak akiknek nem tetszett tán, a
tartásom, az emberségem, tán az Isten hitem se.
Igen nagyon sok emberrel való találkozás által,
segíts magadon az Isten is megsegít volt,
a legnagyobb kapaszkodóm, magamra
voltam utalva a tudásom, a hivatásom
által. Hiszen adni születtem, viszont
egy idő után már nem tehettem azt.
Azért talán azzal ujabb ellenzőket
fordítottam el, kimondtam, nem.
Sokadik gyermekként magamat
úgy is nevelni igyekeztem, hogy
ne vesszek el az irigységnek a
tengerében, nem volt miért.
Emberismerettel vagyok
sokféleképpen átéltem,
amikor csak suttogni
mertem. Bejött, átvette azt
akitől akkor már tartottam,
megnyugodott ő is suttogott.
A feltaláltam az, ami adja
a megélhetésemet, tíz éve
annak az oktatásából is élek.
Igen bizony a hivatásommá lett,
jövőre már 55 ezer forint lesz a
nyugdíjam, ha betartják az igéretüket.
Az élet élni szeret, hát éljen a szeretet. Julamami
Gyermekkoromban vártam, hogy majd
ha felnőtt leszek, akkor úgy élek mint
akiket láttunk mutatni a televiziókban.
Aztán rájöttem az nem a valóság volt
akkor sem. Most meg beérjük már lassan
azzal, amit nagyon sokszor láttunk, hiszen
azt is megszokjuk, most nincs hol elmondjuk.
A hazai televizióban szeretnénk látni mi a Nép,
új filmeket, ne csak ismétléseket, nem vagyunk
igénytelenek, megilletne már a jó bennünket.
Persze jó lett volna látni akkor mindazokat, a napi
közvetítéseket, ahol Népként felettünk döntöttek.
Legalább mint a meccseken drukkolhattunk volna,
kivihettük volna magunkból azt a sok összejött, ki
nem mondott szót, jelzőt, hogy oldódjunk általuk.
Ha nincs más módja annak, beérnénk azzal is, ha
kivetítenék és a szabadban láthatnánk legalább,
persze nem hangoskodva, mert másokat zavarhat,
nem tesz jót az egészségnek, ha szomorú a Nép.
Nem ezért dolgoztunk ennyit és hordtuk sietve
a gyermekeinket a megőrző helyekre naponta,
hogy nettóból legyen kiszámolva, megalázóan.
Számomra fontos az emberségem, nem adnám
a tisztességes életvitelemet semmi egyébért.
Lehet, hogy értéktelennek néznek azok akik
másképp döntöttek, nem gond az nekem, ha
nem köszönnek, attól még jó köszönő vagyok.
Ne várják tőlem, hogy ne reagáljam le azt ami
túlmegy azon, hogy én az emberségest várom.
Legfeljebb nem leszünk kellemes ismerősei
egymásnak, barátságban meg végképp nem.
Akkora magasságokban én nem vagyok járatos.
Ah attól még tőlem azt csinálnak amit akarnak,
lehet most is gügyének gondolni, tudom, hogy
van az Isten, nem győzködök senkit sem róla.
Láthattam amit láttunk, átélhettem a másik
oldalnak az emberségét, hiszen van az Isten.
Hát megyek tovább amerre mutatja az utat,
akik arra igényesek, megtanulják tőlem azt,
ami működik, hiába miért keresgélnének már.
Bele van rajzolva mindenkinek a saját sorsa,
van akinek meg is erősödtek benne a jelei,
pont ott ahol most tart, megcsinálhatja azt.
Nincs benne semmi meseszerű, a valóság az.
A jobb oldalon van az anyai feladatok sora,
a bal oldalon pedig az apai generációs feladatok,
középen húzódik felfele az embereknek a sorsa.
Van aki a feladatai által lenne gazdag, ha tudna róla,
hogy nemcsak egyféle a gazdagság, kétféle az oldal.
Ki mit hozott sorsként, generációs feladataként, azt
lenne szükséges megcsinálnia, hogy boldoguljon.
Vannak akik már készen vannak és váltaniuk
lenne szükséges, hogy ne várakozzanak,
mert azon az oldalon már nincsen mire.
Mozgásban tartani a gondolkodó agyat,
kapjon az egészséges egyensúlyához valós
feladatokat, megcsinálhatná ha ott az ideje.
Nem igyekszem meggyőzni senkit sem arról,
hogy higgye el ezt, viszont akik megtanulták
már tudják, összefüggésében láthatják azt.
Azt sem sorolgatnám, hogy tegye rendbe
aki csak teheti a lelkiéletét, a sorsa szerint
könnyebb lenne élnie már, nem mondom.
Vannak akik erre hivatottak, nem bánom.
Meggyőzni senkit sem szükséges akkor,
ha ráhangolódva megtanulja mindazt,
amit a sok hozzám érkező, megtisztelő
emberséges áradat elhozott mindeddig.
Egyenként születtünk, más sorsot hoztunk. Tiszteletet, önbecsülést, alázatot tanulunk. Julamami
S amikor egy nap alatt lerajzoltam azt a
részét amiből a védjegyes oktatási forma
lett, tudtam, hogy létezik a teremtő Isten.
Nem kényeztetett az élet semmi módon,
erős lelkű lettem, miután háromszor épp
csak el nem mentem, túléltem mindazokat.
Életben tartott az a tudat, hogy a sorsomat
más nem csinálhatja úgy meg mint én magam.
Megértőkre nem nagyon találtam, legalábbis
megtartották maguknak, nem volt szükséges az,
nem kaptam rá a dicséretre sem, volt belőle.
Akkor sem amikor az első években több helyen
tartottam előadásokat, úgy tűnt sikeresek voltak.
Amikor rájöttem, hogy rajongóim lennének sokan,
onnan elköszöntem, akkor nem tudtam volna kezelni.
Ahol nem kaptuk meg a kellő tiszteletet a tolmáccsal, oda
többet nem mentem, nem az volt a gyakorlat, hogy majd
változtatnak rajta. Kezelhetőbbé, emberségesebbé lesz,
inkább elvárták volna azt, ami nehezen volt elviselhető.
Nem alkalmazkodtak, hiszen megkaptuk a jó fizetséget.
Azt hangoztatták, amikor szakadt az eső a nyakunkba, a
megóvásunkért a diszletet nem teríthetjük magunkra,
onnan is elköszöntem, sokáig lábadoztam csak utána.
A Szülőhely, a Haza az más azt gondolná az ilyen mint
én magam, innen nem költözik el az ember lánya, akkor
sem, ha utána betöltötték a helyét a máshonnan hozottal.
A Haza az olyan mint a szülőanya, megóvja az övéit mind,
nem úgy válogatja ki, hogy ki hozta baloldalról az apai ágát,
ki meg jobboldalról az anyai generációs feladatait oldja meg.
Két oldallal születtünk, páros szerveink vannak, nemcsak egy
ügyben van tennivalónk az életünk során, na és a sorsunkat
szeretnénk megélni, hogy jó minőségű életet biztosítsunk a
következőknek, hiszen itt marad a lenyomata mindenkinek.
Aki nem látja meg magát a tükörben, meg is kérhetné azokat
akik nem éppen visszafogottak, mondják meg őszintén milyen.
Persze ha tart tőle, hogy mit fog hallani az más, akkor tán ne,
Isten óvjon mindenkit attól ha még megsértődni most is tud.
Hiszen minden őszinte tükör arra figyelmeztet bennünket,
hogy miben vagyunk még fejletlenek, mit tanuljunk meg.
Ahhoz még csak a 70. évemben vagyok, nem szeretném
azt hinni, hogy én minden, uram bocsá többet tudok mint
bárki más fejlődni képes, tanulékony, vagy emberséges.
Szomorkodni sem fogok senkinek a meggondolatlansága
miatt, hiszen mindenki magának gyártja le mindazokat,
amiket később majd nem szívesen vállal fel döntésének.
Óriási felelősség minden olyan, ami az emberek élete,
sorsa, fejlődése, életminősége, lelki – testi egyensúlya, az
egészséges életvitele feletti jó döntést kívánna naponta.
Mert, hogy ehhez nagyon komoly, jó minőségű tudásra
és folyamatos fejlődési lehetőségekre van szükség, hogy
ne legyen semmi olyan, amit ne tudna megoldani rögtön.
A fokozatosságra szoktam utalni, mint a járható lépcsőkre,
azt nem ugrálva tenni meg, biztos lépésekkel végigmenni.
Ilyenek az emberi sorsok, ha tudnak róla az emberek már
van mire építeniük a holnapjukat, a jövőképüket, terveznek.
Hát bizony nem megfelelő pénzmennyiséggel, ahhoz képest,
amit elvárnak az árak, a díjszabások, valóban jó minőség legyen.
Csupán annyit engednék meg magamnak és ne vegyék zokon,
ha annyira nem fontos, hogy kinek van arra, kinek meg nincsen.
A végigdolgozott élete után, megfelelő összegű nyugdíja sem,
akkor lehet, hogy elnéztek valamit, nem számoltak azzal, hogy
az Isten adta Nép által lett szinte minden. Ha nem kapják meg
a megfelelő tiszteletet, durcásak is szoktak lenni eredményesen,
azután ki és mennyiért tudja majd megbékíteni már a valósággal.
Nem kellene zokon venni semmi ilyet amivel én itt megengedem
magamnak, hogy így írjak, talán nem mindig velem van gond se,
csupán megszokták, hogy nem szerettem volna ártani senkinek.
Igen vagyunk ilyen emberségesek, nem kevesen, nem választ el
bennünket egymástól az, hogy kinek van kinek meg nincs pénze.
Vagyunk, létezünk, korosan is tervezünk, mert nem tudtuk még
megoldani azt amit az Isten tehetségként adott nekünk, átadnánk,
azt ami a többletünk, hiszen ez itt a Magyar Hazánk, mi meg a Nép.
Különböző szinten élő, igyekvő, szorgalmas, emberségesen működő
sokaság, nincs a hátunra írva, nem járunk csoportokba, mégis tudjuk,
hiszen nem ártunk, nem bántunk és megtanuljuk, hogy magunkra is
jól vigyázzunk, mert nincs felelőse most annak se, mihez kezdjünk.
Hát rábízzuk magunkat az Isten adta tehetséges sorsunkra, nem
várunk semmi olyat amit úgy sem várhatunk, van az Isten tudjuk.
Megtanuljuk humososan felfogni, majd összenevetünk mind,
hiszen kitisztulnak majd a fejek és a tájak is. Rájön mindenki,
egyedül nem megy és nincs benne öröme se, ha nem mondhatja
mert nincs miért azt köszönni. Nincs hova menni, akkor se, ha nem
tudunk itt jó minőségű életet élni, hiszen ez a Hazánk, mi vagyunk
ennek a fontos helynek a megteremtői, máshol nem ilyen semmi.
S nem is tudhat vigyázni rá más úgy, mint aki Hazaszeretővé vált,
ezt is szükséges megtanulnunk, most van ehhez is időnk, módunk.
Egy Haza csak egy, nem pótolhatja sehol semmi más, ez a Hazánk.
Julamami szeretettel.
Heringes Árpádné prevenciós ev. 2010. évben, a julamami védjegy a nevemre került. heringesa1@gmail.com Ne másold le, ne vigyél el belőne változtass rajta, nem adom hozzá az engedélyemet, 2024. évben sem. https://julamami.com
A honlap további használatához a sütik használatát el kell fogadni. További információ
A süti beállítások ennél a honlapnál engedélyezett a legjobb felhasználói élmény érdekében. Amennyiben a beállítás változtatása nélkül kerül sor a honlap használatára, vagy az "Elfogadás" gombra történik kattintás, azzal a felhasználó elfogadja a sütik használatát.